Ј О В А Н К А О Р Л Е А Н К А
Хенри V, краљ Енглеске, и Шарло VI, краљ Француске...
...потписали су пакт у Троју.
Пакт предвиђа да Француска остане у саставу Енглеске до смрти краљева.
Али оба краља умиру у размаку од неколико месеци.
Хенри ВИ је краљ обе земље, али само је неколико месеци стар.
Шарло VII, наследник престола неће оставити Француску детету.
Енглези и Бургундинци окупирају Француску.
Велика река Лоара задржава нападаче.
Шарло бежи у Дижон. Жели да оде у Рем где ће бити крунисан.
Али Рем је у рукама Енглеза.
Француска пролази кроз најмрачније раздобље у својој историји.
Само је једна ствар може спасити...
Чудо.
Има ли неког тамо?
Јованка!
Увек сам радостан када те видим, али долазити два, три пут на дан...
-Морам да се исповедим. -Јутрос си се исповедила.
Морам да се исповедим опет.
Какав си грех починила од тада да не може да чека опроштење до сутра?
-Дала сам бедном фратру обућу... -Нема греха у милосрђу, Јованка.
Обућа није била моја. Била је од мог оца.
-Сигуран сам да ће ти опростити. -То је већ учинио.
-Желела бих да ми и Исус опрости. -Јованка...
...ако ћемо сваки пут да тражимо опроштај, цео ћемо живот да проведемо у цркви.
-Је ли то лоше? -Не, није, али...
-Јеси ли срећна кући? -Да, веома.
-С мајком је све у реду? -Да, она је дивна.
Твоја сестра је још увек твоја најбоља пријатељица?
Моја сестра је... просто дивна.
Шта је с другим пријатељима? Не волиш да се играш са њима?
Играм се са њима често.
Све се чини тако... дивно.
Да, тако је.
-Зашто си онда тако често овде? -Овде се осећам сигурном.
Овде могу да говорим са њим.
-Са њим? -Да, покушавам да говорим с њиме.
Али најчешће он је тај који говори.
Ко је то "он"?
Никад не каже своје име.
Како изгледа?
Лепо.
-Шта ти он говори? -Говори...
Каже да морам да будем добра и свакоме да помогнем...
...и бринем о себи.
Мислите ли да долази с неба?
Могуће.
Али од дакле год да долази, треба да га послушаш.
Јер, изгледа да ти даје јако добре савете.
То је... прелепо!
То је прелепо.
Јованка!
Мајко!
Катарина!
-Јесу ли те повредили? -Не, добро сам, заиста.
Свуда смо те тражили. Енглези су свуда.
Била сам у цркви и говорила са свештеником. Знаш ли шта ми је рекао?
Рећи ћеш ми после. Брзо, сакриј се.
-А где ћеш ти бити? -Овде. Обећавам.
Ово ја зовем пленом.
Жена с мачем...
Погледај! Французи су кукавице, оставили су жене да се туку.
Ако Бог тако хоће, нека буде.
Мени је у реду. Ја волим жене.
Остани мирна, кучко. Како ћу, ако стално мрдаш?
Сада сте ви на реду.
Благослови душу драге нам преминуле.
Сачувај нас од греха. Амин.
Слушај ме. Ићи ћеш са течом и тетком у њихову кућу на пар недеља.
Само док овде све средимо.
Разумеш?
Боже, хвала за храну што нам дајеш. Научи нас да волимо ову земљу...
...и бранити је од оних што хоће да је уништите. Амин.
Онда, лаку ноћ.
-Шта ће бити са њом? -Биће добро.
Порашће, наћи ће мужа, родити му неколико деце. Не брини.
Повређена је, али ће преживети. Сутра ће бити потпуно у реду.
Желим да видим свештеника.
-Зашто је морала да умре? -Само Бог може да одговори.
Исус каже да волимо своје непријатеље, али ја то не могу!
Желим да енглези горе у паклу, увек и за сва времена!
Схватам твој бес, Јованка. Али морамо да научимо да опраштамо.
Тешко је, али освета не доноси мир.
Шта ће њу вратити у живот? Зашто је морала да умре уместо мене?
Зашто мој живот није узео уместо њеног?
Ја сам погрешила. Закаснила сам. Сакрила ме је на њено место!
-Зашто је мене сачувао? -Смири се, Јованка. Смири се.
Не мислим да знам шта Бог хоће, али сам у једно сигуран:
Бог увек има добрих разлога. Можда је...
...тебе изабрао зато јер ти је предвидео неки узвишенији позив.
Ако на тај позив одговориш, твоја сестра није узалуд умрла.
-Не желим да чекам на његов позив. -Мораш да будеш стрпљива.
-Желим увек да будем са њим. -Ускоро ћеш да учествујеш у миси.
Када будеш јела од тела, и пила од крви његове, бићеш с њим.
Желим да будем с њим сада.
-И шта је рекао? -Да је доводимо кад год зажели.
Њему је лако! Неће он да је доводи.
Ма, хајде, полако. Морамо стално да пазимо на њу.
Не брини. Пазићу је као властиту сенку.
Желим да будем с тобом сада и одмах.
Порука за престолонаследника.
Порука!
-Порука за престолонаследника. -Ја ћу да је однесем.
Престолонаследник!
Лује, зар ниси требао да учиш?
-Желим да се борим! -Борићеш се.
Али, за сада мораш да научиш да обришеш свој нос.
Писмо за његово височанство.
Још једно од оне што себе зове "Девицом из Орлеана".
-Могу и сам да читам, знаш то! -Тврди да је Бог послао.
-Шарлатани. Треба их све спалити. -Каже да ће сутра да буде овде.
Не треба да је примите. Не знамо ни да ли је из Орлеана.
-Зашто је то важно? -Важно је ако је из Бургундије.
Може да буде клопка. Потписано је са x. Можда Божији гласник не зна да пише?
Тремол је у праву. Можда је чаробњак, или вештица.
Регно, ти видиш вештице свуда. Она је само једна сељанка.
Сељанка која брине о свом краљу.
Све што жели је да ме види с круном и моју дозволу да се бори за мене.
Жели да добије од вас војску.
Пошто је ваша мајка покрала ризницу, не знам како ћете то себи да приуштите.
Могу да је видим ако желим.
Пола је Француске у рукама енглеза. Шта још имам да изгубим?
-Другу половину. -Можда је она оруђе Ђавола.
Ја мислим да требаш да је примиш.
Врло забавно. Волео бих да знам зашто моја ташта предлаже једно...
...а моја два најоданија саветника мисле управо друкчије.
Јер бринем о теби. Дођи.
Твоје здравље и твоја срећа увек су били моја прва брига.
-Познајем те боље него твоја мајка. -Мислите?
Да. Знам, на пример, шта мучи твоје срце.
Знам како је болно волети оца, а не знати уствари је ли ти он отац.
-Познајем ли ја вас довољно? -Какве то везе има са овом девицом?
Ко ће боље од Божјег гласника дати одговоре на твоја питања?
-Сматрате ли да је Бог шаље? -Одлично судиш о карактерима.
Неће ти одузети ни пет минута да откријеш је ли варалица.
Али, ако она то није...
...тада ће ти дати твоје одговоре...
...и поставити круну на твоју главу.
Требаће много више него проста сељанчура...
Није важно шта ти мислиш, чак ни то шта ја мислим.
Важно је шта народ мисли. А народ широм земље говори о њој!
Знате шта је народ. Увек спреман да поверује у стара пророчанства.
Као што је ово: Девица Орлеанска...
...спашава Француску.
И сада...
...та Девица долази...
...из Орлеана...
...и наједном у њиховим главама је искра наде.
Не смеш да их разочараш, Чарлсе. Ако јој верују, ако она може...
...да зажари пламен у нашим војницима...
...тада јој и ја верујем.
Доста, Лује, престани!
Можеш ли да се смириш већ једном?
-Она долази, ваше височанство. -У реду, смирите се.
Немојте да примите ту жену. Мирише на Бургундинску замку.
Астролози кажу да је време погодно. Лав и девица су у успону.
Зар нисте до сада приметиили да је на мапи неба Девица одмах до Лава?
Шта ако је она само убица?
Драги мој тремоле...
Ја још увек нисам краљ. Ко би хтео да ме убије?
Она долази, господару. У соби је за гарду.
Треба да одлучим хоћу ли да је примим.
Зашто је живот тако компликован?
Понекад заиста пожелим да сам неко други.
Одлична идеја, височанство.
-Шта тиме мислиш? -Нека неко други игра вас.
И да видимо хоће ли ме пронаћи. Ако је Бог послао откриће превару.
Ако није, убиће погрешног човека. Бриљантно.
Молим вас!
Играћемо малу игрицу.
Замислимо да је мој трон празан. Само замислимо...
Ко хоће да буде краљ?
Призор је срцепарајући.
Да видимо ко може проћи за краља Француске?
Аленсон! Мој отмени војвода, мој краљевски рођак.
Тако фин, тако храбар, тако богат... Пребогат да би био краљ Француске.
Сви знају да сам ја најсиромашнији човек у мом краљевству.
Жил Дере! Маршал Француске.
Мушкарци му завиде, за жене је неодољив, опасан за све.
Теби доликује да седнеш на мој трон.
Толико ти доликује да може да ти се допадне...
...што узнемирава мој осећај сигурности.
Ла Ир!
Најхрабрији војник Француске.
С ожиљцима из мноштво ратова, али има срце за још много њих.
-Ти можеш да будеш. -Проклето си у праву, могу!
Нико с таквим језиком не може бити краљ Француске.
Добро, након свега, изгледа да ћу то морати да будем ја...
Зашто не ти? Зан Даулон.
Једини који је сиромашнији од мене, и једини коме могу да верујем.
Достојанствен, частан, мудар. Шта тражити више од једног краља?
-Господару... -Јеси ли спреман да умреш за краља?
До тада, ти буди краљ. Доведите је.
Знате како сам лош у тим играма, височанство.
Замисли да то није игра.
Пролаз за престолонаследника!
-Мајко? -Не сад!
Дошла сам да видим престолонаследника.
-Ко сте ви? -Ја сам...
Његово височанство Шарло Валоа, престолонаследник Француске.
Видим, добар сте човек, али нисте престолонаследник.
Опростите што инсистирам, али морам да видим престолонаследника.
-Где је он? -Он је овде.
Сама га пронађи.
Сада ћемо видети ко ће проћи као краља.
-Немате чега да се бојите, височанство. -Ја нисам краљ.
Знам да то још нисте, али ћете то убрзо бити.
Назад!
-Како си знала ко сам? -Њени гласови. Рекли су јој:
"Онај с великим носем у углу!"
Мој љубазни принче!
Имам поруку од небеског краља...
...за вас.
Само за вас.
Пођи за мном.
-Ваше височанство! -Драги мој, одани тремоле...
...знам да могу да рачунам на вас...
-Као и увек, височанство. -Обезбеди нам приватност.
-Треба да говори са њом, насамо. -Уреду.
Било ми је око 10 година. Био је диван пролећни дан.
Ишла сам пречицом кроз шуму, када је јак ветар...
...почео да дува.
Тако је био јак звук, да ме је, скоро као речима...
...дозивао.
Следећи пут је то било много година касније.
Враћала сам се из цркве.
Изненада је задувао онај исти силни ветар.
И тада се...
...појавио лик...
...усред неба.
Лик...
...човека.
Све се тако брзо кретало.
Ветар, облаци...
...нисам могла да се помакнем, нисам могла да дишем!
Била сам уплашена.
Он је био...
...тако јасно...
...тамо.
Схватила сам да ме је Бог изабрао, али нисам знала шта је хтео од мене?
Шта је била моја мисија? Чиме сам могла помоћи својој земљи? Како?
Нисам знала ни да се борим, ни да јашем.
Одлучила сам да чекам, да не говорим ником.
Добро си учинила.
Нисам дуго чекала.
Ишла сам на мису, као што чиним свакога дана...
...и исти чудни ветар...
Све је постало јасно.
Бог ми је предао поруку. Поруку коју требам да предам.
Каква је то порука била?
Рекао је да морам да спасим Француску од непријатеља...
...и вратити је у Божије руке.
и рекао ми је да ћу вас ја, Јованка...
...одвести до Олтара у Рему...
...где ћете бити крунисани...
...за краља...
...Француске.
Ваше височанство, јесте ли...?
Јованка. Ово је Зан Даулон. Лојалан друг и најбољи стрелац.
Предајем је у твоје руке. Пронађи јој смештај у тврђави...
...и чувај је својим животом.
Неће ми требати смештај ако ћемо да јашемо на Орлеан.
Орлеан је издржао 6 месеци. Пар дана мање више и није нека разлика.
Стави торбе овде.
Опрости ми што сам се претварао да сам... ти знаш.
Могу ли да добијем мало воде?
Да, наравно.
-Нешто друго? -Морам да видим свештеника.
Данас се нисам исповедила.
Рејмонде! Свештеника.
-Још нешто? -Требаће ми нов ратни коњ...
...мач, оклоп и нека ми неки уметник направи заставу.
-Сада? -Боље данас него сутра.
То може да потраје, али видећу шта могу да урадим.
-И некога ко уме да чита и пише. -То могу и ја.
Студирао сам у Паризу до инвазије.
-Мислила сам да си стрелац. -Да, јесам.
Стрелац који зна да чита и пише. Коме би хтела да пишеш?
Краљу Енглеске.
Хтела бих да му дам шансу да се у миру повуче...
...пре него што дођем у Орлеан.
Преговарамо са Бургундинцима да пређу код нас.
Преговарати свим средствима, али са позиције силе.
Ако Енглези заузму Орлеан, остатак земље ће им пасти у руке.
Дати том детету, којем не знамо ни прави мотив, да води нашу војску...
...биће врхунац глупости.
Морамо бити сасвим сигурни да она није инструмент Сатане.
Како може ико бити сасвим сигуран у било шта?
Кадкад је наш предосећај наш најбољи саветник.
Треба да послушамо свету цркву, пре него ли предосећаје.
Сачекајте...
Она тврди да је девица. То можемо да проверимо...
...и бити сасвим сигурни у то.
Хајде да проверимо.
-А ако није? -Ако није...
...убићу је својим рукама.
Нема оштећења или повреда. Она је недирнута.
И како је тачно то привиђење било обучено?
Не сећам се.
Да ли ти је дало нешто?
Неку ствар, прстен, круницу, или нешто друго што потврђује твоје тврдње.
-Дало ми је добар савет. -Имаш ли ратног искуства?
Јеси ли се обучавала у вештини мачевања?
Не, али сам добра са штапом.
-Знаш ли шта је то дижонски топ? -Не.
Оружије артиљерије. Како ћеш спровести опсаду Орлеана без таквог знања?
Пут до Орлеана је дуг.
Учићу брзо. Верујте ми.
Желимо да ти верујемо. Али ако је Бог хтео да ти верујемо...
...послао би некакав знак са тобом.
Можеш ли нешто да урадиш?
Показати нешто?
Неки знак и потврду о томе да те је Бог послао?
Нисам дошла да показујем трикове.
Ви сте сви паметнији од мене.
Ја не разликујем А од Б.
Али знам једно:
Док се Французи ваљају у крви...
...шепурите се у сјајним одорама и покушавате да ме преварите.
Али варате сами себе.
Говорите да сте Божији људи, а не видите Божију руку која ме водила...
...кроз велике непријатељске земље да вам донесем његову помоћ.
Није ли то довољан доказ?
Или желите још знакова?
Дајте ми војску.
Одведите ме до Орлеана...
...и видећете знак због којега сам послата.
Даноа! Један велики.
Право на нас.
-Са које стране? -Према прозору.
-Даноа! -Шта је?
Имам одличне вести. Напокон нам је шаље. Спашени смо.
-То је предивно. -Ко је, забога, шта урадио?
Шарло нам шаље војску коју предводи Девица из Орлеана!
-Није ли то предивно? -Да, то је чудо.
Невероватно је да нам шаљу жену.
Питам се које ли је боје њена одећа?
Плаве.
С плавом траком у коси с којом ће завезати талбота.
Зна ли неко да ли она уме да јаше?
Она зна.
-Да ли вас је Лорд Даноа послао? -Да.
-Где су Енглези? -Свуда. Где је храна?
Долази. Јахала сам напред. Имам поруку за Енглеског капетана.
-Његово име је Талбот. Где је он? -Он је на другој обали реке.
Ко је онда наредио да ме доведу на ову обалу?
Пријатељу! Дивно је видети твоју њушку.
-Упозоравам те! Немој да псујеш. -Опрости. Ово је краљев полубрат...
...непопустљиви Лорд Дуноа.
Можете ли да ми покажете другу обалу реке?
Сачекај.
Сачекај!
Иди ако желиш! Али без мене.
Треба да бринем о својим људима. А моји људи гладују!
Однећу храну у град. Ако се смириш, повешћу те до Орлеана.
Биће ми задовољство да ти пожелим добродошлицу.
Исусе Христе! Проклети Енглези ће платити за ово.
Да, хоће. А и ти ћеш, ако не престанеш да псујеш.
Срећан сам да вас поздравим у својој крчми. Уђите.
Ла Ир, Жиле! Да вам нешто покажем.
Турел је овде. Река пресеца тамо...
Јованка, смири се.
Не можеш да кривиш људе. Слушају о теби недељама.
Нису имали шта да чују, јер ништа нисам учинила.
А зашто нисам? Јер ме нико од вас не слуша!
Придружи нам се. Треба да испланирамо напад.
-Опростите. -Талбот се налази овде.
Али, према нашим шпијунима, неке су трупе постављене код ове трвђаве.
-Шта је с овом тврђавом? -Ту је Турел.
Енглези планирају напад, али смо ми срушили мост.
То ће их задржати неко време.
Претпостављам да ће напасти из правца Сент Луп.
А шта Јованка мисли?
Ја не мислим. Остављам то Богу.
Ја сам само гласник.
И? Каква је порука?
Даћемо Енглезима последњу шансу да се у миру повуку.
-А ако они то одбију? -Ако одбију...
...пресећи ћемо реку...
...и напасти овде...
...код Турела.
Турел је буквално неосвојив.
Ако смо на другој обали, шта ће их спречити да нападну са севера?
-Бог. -Бог! Наравно.
Заборавили смо на њега!
Сажаљевам вас.
Сада се смејете, али до сутра увече, неки ће бити мртви.
Не можемо да нападнемо Турел. То је мало сложенија ствар.
Шта је ту тако компликовано? Имате само да испуњавате наредбе.
Шта је од тога простије? Ја сам бубањ што бубњи Божије поруке.
Тако су силне да ми пробијају уши!
Требаш да разумеш. Није нам лако, мислим нашем поносу да...
Уз сво поштовање, да нас...
...узнемирава девојка.
А то је то? За вас сам ја само једна девојка.
Постави се на моје место. Како би се осећала да си ја?
Знајући оно што знам... веома захвално.
Дођавола, каква женска!
Упозорила сам те!
-Волим када плане и побесни! -И ја!
Здраво, пријатељи!
Какво путовање! Али, успели смо.
Хајде да се забављамо!
Лепо! Изгледаћу као мушкарац.
Јованка!
-Престани! -Како смеш? Чиним Божју вољу.
-Није ти наредио да одсечеш косу! -Како смеш да ми говориш!
Пошто он неће да је сече, нека је неко бар одсече како ваља.
Рејмонде, дај маказе.
Лује, донеси огледало.
Не љути се. Смири се.
Ја сам смирена! Бог је љут.
-Треба да пошаљем писмо. Сад! -У реду.
Хенрију, краљу Енглеске и војводи од Бедфорда, самозваном регенту.
Послушајте небеског краља и обуставите опсаду.
Вратите кључеве градова и идите с миром на ваше острво.
Лорду Талботу, молим вас најпокорније...
...ради живота ваших војника, не ширите своје рушилаштво.
Предајте се мени, Девици Орлеанској, коју је Бог послао.
Порука!
Ако не послушате моје упозорење, чућете такав...
...бојни поклич какав Француска 1000 година није чула.
Порука.
Ово је трећи и последњи пут...
...да вам пишем. Одговорите ми најхитније.
Јеби се!
-Шта су рекли? -Кажу да ће да размисле.
-Добро. -Мислим да неће отићи сутра.
Не могу да чекам до јутра.
Француска крв се пролива.
Буди се!
Пожури!
Почели су битку без мене!
Треба бити битку и добити рат.
Свирај повлачење!
Моја застава!
Отвори врата!
Шта се догодило?
Бог ће знати. Била је то лоша идеја.
-Где су свештеници? -Нисмо их повели.
Дуноа, јеси ли ти наредио напад?
-Одговори! -Можемо ли то касније?
Боље сада него касније.
Сачекај! Убиће те.
За мном! Следите ме и победићемо!
Затвори! Затвори мост!
На мост!
-Шта то она ради? -На мост!
-Затворен је! -Не за дуго!
Ово је моје!
Величанствена победа, Јованка. Твоја победа.
Морамо да их прогонимо до Талботове касарне. Или ти имаш другу идеју?
Морамо прво да нађемо највећу војску, а затим да се вратимо у Орлеан.
-Мост је спуштен. -Енглези га поправљају.
-Како знаш? -Ти имаш свог, а ја мог саветника.
Пожурите!
Пажљиво с мојом бебицом.
-То је Турел. -Прелепо.
-Француске курве мисле да нас посете. -Боље да кажем Гласдејлу.
Оставимо коње овде!
Оче, благословите их. Благословите их све!
-Испланирајмо следећи напад. -Добра идеја.
Имамо посету.
Гласдејле!
Чујеш ли ме?
Ти који ме зовеш курвом...
...сажаљевам твоју душу, и душе твојих људи!
Предајте се! Предајте се небескоме краљу!
-Или идите назад на ваше острво! -Ти иди назад у свој свињац!
Људе на зидове!
Овога јутра...
...Бог нам је дао велику победу.
Али то је ништа у поређењу са оним што нам је сада спреман дати.
Знам да сте уморни и гладни.
Али, кунем вам се да ће и последњи Енглез пасти...
...пре вечери, макар се прстима за облаке држали.
Сада, сви који ме воле...
...нека ме следе!
За мном!
Нешто сте рекли?
-Ја идем на десно. -Ја на лево!
Дај тај проклети крчаг уља одмах!
Покрени ту јебену ствар!
Дај брже с том јебачином!
Диван си! Да видимо јеси ли јак.
-Учини нешто! -Као шта?
Превисоко. Напуни!
-Дајте топ! -Убиће те!
Идем около!
Остави ме!
Убиће те!
Јованка!
Убили сте моју женску!
Иди у пакао.
Зовите лекара!
Дајте лекара.
-Морамо да извадимо стрелу. -Искрвариће ако је извадимо.
-Шта можемо да учинимо за њу, забога?! -Можеш да се помолиш.
Добра идеја.
Кунем се да никада више нећу псовати, ако јој спасиш живот.
Али, упозоравам те, ако је оставиш да умре...
-Немој да псујеш. -Чуо ме је!
-Зашто сте престали да се борите? -Тешко си рањена.
-Није то ништа, само... -То је стрела.
И дубоко је.
-Мораш да мирујеш док дође лекар. -Имаћеш више среће с амајлијом.
-Спасила ми је живот код Ањикура. -Радије ћу да умрем.
Умрећеш ако та стрела остане предуго у теби.
Ова нас се више неће тицати!
Идемо назад у битку!
Она је луда!
-Мораш да останеш мирна. Мораш да се одмараш. -Одмараћу се.
Али ми морате обећати...
...да ћете ви назад у битку.
Обећавам.
Јованка!
Пожури!
Брзо, учини нешто!
Она спава.
Назад! Зашто бежите?
Јованка је жива. Морамо напасти јаче.
-Огласи повлачење. -Обећао сам...
Ја нисам обећао. Огласи повлачење за ноћас.
-То је њена заповест. -Доста ми је њених заповести!
Заклела се да ће поразити Енглезе пре мрака.
Уместо тога изиграва луду. Замало је нису убили!
Види! Види у каквом смо нереду. То је њен неред, не мој!
Боље да никада није долазила!
Сада уради како кажем и огласи повлачење!
Где ћете? Вратите се!
-Шта то радиш? -Порука Енглезима.
-Шта људи кажу? -Она је дар од Бога.
Неки је зову светицом. Ићи ћу и у пакао с њом.
-Ишао би тако далеко ако то затражи? -Наравно. Био сам тамо и пре.
Једну ствар не разумем. Нама ју је Бог послао.
-Зашто дозвољава да је ране? -Да ли ју је Бог заиста послао?
-Ко зна? -Бог зна.
-Жена с мачем... -Катарина!
Повредила си ми осећања.
Французи!
Шта се догодило с оним анђелом?
Французи!
Казаћу вам шта се догодило!
Послали смо малу кучку назад у пакао...
...и сада се може јебати с Ђаволом!
Шта ћете сад урадити, Французи?
Што не изађете да се борите?
Пробудите се!
Или се молите...
...да вратите вашу јебену кучку из мртвих?
Чујете ли ме?
Чујем те!
Жива сам!
Мој Боже, опрости му безбожништво!
Јер ја му то никада нећу опростити.
Никада!
Шта то радиш? Треба да се одмараш.
Морамо да пробудимо војнике. Сада.
Војници моји лепи, пробудите се!
На оружје!
Будите се! Морамо наставити битку.
Војници моји фини, битка почиње!
Будите се! На оружје!
Устајте, дошло је време!
Будите се!
Битка почиње!
На оружје!
Војници, морамо подићи ову кулу, сада!
Помозите ми, војници!
-Шта се догађа? -Освајамо поново Турел.
Спремите се!
Пробудите Гласдејла!
-Шта то радиш, Јованка? -Шаљем поруку Гласдејлу.
Са тим? Али, окренула си га наопако.
Чуј, знам шта радим. Или помози, или иди да спаваш.
И ја ћу послати поруку Гласдејлу.
-Господару! -Шта је?
Француска вештица је оживела.
Пожурите, људи!
-Хоћемо ли још мало да размислимо о томе? -Боље пре, него касније.
На оружје!
Добро јутро!
Ову.
Шта то она сад изводи?
Не знам! Како и шта можемо планирати ако се она не договара са нама?
-А јуче, јесмо ли је консултовали? -Ти си јуче био сагласан!
Да, али то се не рачуна. Ја сам увек спреман за битку.
Луда кучка! Не зна ни како се то користи.
Јеби га! Затвори врата!
Гласдејле!
Напуни самострел!
Не чекај чудо. Стој тамо.
Француска курво, дођи по мене! Дођи!
Шта чекате?
Аленсоне!
Нађи своје стрелце и запалите врата!
Гурајте!
Припреми пролаз!
Воде!
Пали!
Мој Боже!
Убиј је.
Јеби га. Напуни!
Још стрелаца!
Одлично!
-Још стрелаца! -Помозите ми!
Ла Ире!
Натоварићемо ово као овна за разбијање.
-Шта? -Ништа.
Помози ми с овим војницима.
На заповест.
-Шта то радите? -Отварамо врата.
Склоните ми се с пута!
Напуните котао!
Проклети Французи!
Напуните!
Напуните јебени котао! Шта чекате?
Још људи!
Сипај уље!
Шта то радиш, Јованка?
Играм се.
Шта ми то радиш, Јованка?
Чујеш ли ме? Јеси ли добро?
Чујеш ли ме? Смири се.
Готово је. Победили смо.
Победили?
Проклета кучка!
Јованка!
Људи, војници моји! Волим вас.
-Јесмо ли победили? -Победили?
Не, то је премала реч.
Ово је тријумф!
Ово је славно!
Шта се дешава?
Шта је?
Ово је славно?
Ова крв...
То је немогуће.
-То је немогуће. -Изгледаш разочарано.
-Зар ниси ово желела? -Не. Не овако!
Недељама тражиш управо то.
И, ето, имаш га.
-Шта то радиш? -Ништа. Само му узимам зубе.
Али, не можеш убити човека због његових зуба.
Што да не? Има добре зубе.
Зато што не можеш!
-А шта је с овима? -То је друго.
Мислим... борили смо се за циљ!
Ја нисам. Он је мој заробљеник. Могу да му узмем зубе, ако хоћу.
Не, не можеш. Стани!
Ево, узми. Сада је мој.
Слушај... одлази!
Браво! Шта ћемо с другим заробљеницима?
Не знам!
Можда...
Морамо да се исповедимо.
Сви ми.
Знам да није уобичајено, али...
Све ће бити добро. Исповедиће нас.
На колена.
Лоше вести.
Хиљаде Енглеза се окупља на другој обали реке.
Треба да пребројимо људе и да будемо спремни.
Кренимо.
Ја идем.
Сама!
Имам поруку за краља Хенрија. То је порука од Бога.
Идите кућама!
Идите сада, у миру!
Ако не одете сада, бићете сахрањени на овом пољу.
Видела сам доста крви!
Али, ако желите још...
...не могу да вас зауставим!
Могу да вас само упозорим, биће то ваша крв.
Не наша!
Чекам на ваш одговор.
Не чекајте чудо. Будите спремни за напад.
Боже! Молим те...
То је проклето, крваво чудо!
Сама на белом коњу отерала је целу Енглеску војску.
И сада је Орлеан слободан.
Изгубили смо Орлеан.
Хоћу ту девојку.
Хоћу ту девојку на ломачи.
Много је тесно. Не могу да дишем.
-Круна? Немате ништа краљевскије? -Енглези су однели праву.
-Заборавио сам шта је то чистоћа. -Сетио си се да се опереш и изнутра?
То није грандиозно крунисање, које сам тражио. То је потпуни фијаско!
-Припрема је била само три дана. -Требало би све одложити.
Нема времена. Не знамо кад ће Енглези да се врате.
Нека дођу да виде ко је прави краљ Француске.
Крунисање је требало бити у Паризу, у Нотр Даму.
Важно је да је свето место, а не величина.
Краљ Француске треба да буде помазан у великој катедрали у Рему.
Ваша светости! Неће бити светог помазања!
-Свето уље је нестало. -Нестало...
То је свето уље. Не може се никада потрошити.
-Има проблема? -Не могу да схватим.
Било је пуно када смо крунисали Шарла ВИ.
-Пре 30 година? Изненађени сте? -Ви не схватате.
То није обично уље. То је чудотворно уље.
Бели га је голуб из раја донео да се крунише краљ Кловис...
-Шта то радите? -Стварам чудо.
Овим светим уљем, руком Бога благословљеним...
...миропомазујемо Шарла Валоа за сувереног краља Француске...
...и захтевамо да брани веру свете мајке цркве...
...докле год живи.
Живео краљ!
-Јованка, јеси ли добро? -Да, јесам.
-Што ме тако гледаш? -Имаш стрелу у нози.
Да, ето је.
Али, то те не спречава да се попнеш?
Иди, пењи се!
Рејмонде!
Извади ту стрелу.
Зидови Париза
Пажња!
-Чувај се! -Људи су исцрпљени.
-Знам, и непријатељ је. -Нема нас довољно.
-Онда доведи појачање. -Одакле?
Ту, иза нас. Дуноа са 10000 људи.
-Јованка, погледај иза себе. -Никад не гледај назад.
Можеш ли да избројиш?
Наравно да могу. Онда, доведи их!
Јованка, то није 10000 људи!
То је 100 оданих, али веома уморних војника!
Али где је Дуноа? И где су људи које ми је краљ обећао?
Никада их није ни послао. Разумеш ли?
Он више не жели овај рат. Круна је све што је желео!
-Али моји гласови су ми обећали... -Дођавола с твојим гласовима!
Време је да се суочимо са чињеницама!
Немамо шта више овде да тражимо! Нико од нас.
Чак ни ти.
-Више ми не верујете? -Наравно да ти верујемо.
Ако је до мене, сваког би Енглеза бацио у океан.
Али више није до нас. Ово је ствар краља.
Иди кући, Јованка.
Не можемо да платимо за толику војску коју захтева. Она је луда.
Орлеан је био чудо. Али сада градимо будућност Француске.
Париз је био катастрофа. Бог није био с њом тада.
А шта ми треба да урадимо?
Зашто си ме издао? Све што сам тражила је неколико стотина људи.
Зашто си повукао војску коју си ми дао?
-Не бих то баш тако рекао. -А како би?
Ми смо, наравно, презахвални за оно што си учинила.
Али сада је твој задатак завршен. Сада је време за преговоре.
-Мир је могућ само потпуном победом. -Зашто си тако крволочна?
-Уживаш у томе? -Не.
Дипломатија је цивилизованија, безбеднија и јефтинија.
Имам овде писма из опседнутих градова где твоји људи гладују...
...и на коленима моле Бога за помоћ.
Ја сам ту да одговорим на њихове молитве. А ти ме спречаваш?
Француска не припада теби, Шарле. Она припада Богу.
Када би само отишла својој кући...
-Шта да урадим сада? -Шта кажу гласови?
Нису ми се јавили од крунисања.
Никакав знак. Ништа.
Можда је ћутање знак. Можда је знак за повратак кући.
Не, још није време. Моја мисија још није завршена.
-Толико тога морам још да урадим. -Како знаш да ти...
...ти гласови нису од тебе саме?
Да, они су ја. Тако Бог са мном говори.
Чак их и ти можеш чути, ако их изблиза слушаш.
Тако то просто звучи.
-И ти ми више не верујеш. -Јованка...
Верујем ти више него било ко други! Само бих хтео да ти...
...помогнем. -Има нешто што можеш да урадиш.
-Реци? -Реци краљу да ми врати војску.
Морамо је зауставити! Ако подигне војску и нападне...
...Бургундинце, месеци преговора биће узалудни.
-Јованка је много учинила за нас. -Ја сам њен највећи обожавалац.
Али јој не можемо дозволити да води свој лични рат.
За добро краљевине мораш је зауставити од похода на Кампању.
Ако ви нећете, Бургундинци ће бити срећни да то учине.
-Ако је они ухапсе... -Нико нас не може оптужити.
Али то може звучати као да смо је предали.
-Не, никада! -Забога, не!
Не брини, Шарле.
Ако је Бог још увек са њом, она ће победити.
-Али, њена је војска пуно мања. -Тада њена вера треба бити већа.
-Шта то чиниш? Отвори врата! -Не могу ризиковати сигурност града.
Узми моју заставу!
Господе...
Невероватно. Таква романтична визија смрти. Сва та трава около.
Признајем, имаш бујну машту. Али, можда, недовољно бујну.
Смрт је много... једноставнија.
Након неколико месеци постаје интересантнија.
Онда након године, постаје дефинитивно...
...романтична.
-Ко си ти? -Не волиш моје лице?
Можда више волиш ово...
Премлад? Шта кажеш за ово?
Боље, зар не? Али непотпуно.
Бежи од мене, Сатано.
Ко си ти да и помислиш да знаш разлику између добра и зла?
Јеси ли ти Бог?
Ја сам само гласник. Потребна сам му.
Како то замишљаш да Богу, створитељу неба и земље, извору свега живог...
...треба твоја помоћ?
-Не знам. -Мислиш, да не може сам да шаље поруке?
-Шта хоћеш од мене? -Ништа. Овде сам да те ослободим.
-Рекох, осмехни се. Имаш посету. -Војвода од Бургундије!
И то је славна Јованка!
Спаситељ Орлеана. Страх и трепет за Енглезе.
-Мој краљ ће платити колико желите. -Твој краљ? Да, наравно!
Чиме? Кравама? Пилићима?
Више волим злато. Енглези га имају довољно.
Питам се колико би они платили за вештицу из Орлеана?
Тако су арогантни, да не могу да примим пораз од једне сељанке.
-Мора да је то ствар Ђавола. -Бог је поразио Енглезе.
Бог који је дозволио да те ухапсе?
Лично, ја не верујем у Бога. Нити у Ђавола.
То је разлог што се никада не разочаравам.
Продај је.
За откуп Јованкин. Официри и грађани Орлеана су дали шта су могли.
Веома племенито. Колико?
-10000 златних круна. -10000? То је много.
Ваша милости, овлашћујем вас за те деликатне преговоре.
Спреми се. Одлазиш.
-Ко сте ви? -Пјер Каушон, бискуп Бовеа.
Заробљена си у мојој епархији. Процес је додељен мени.
Процес? Какав процес?
Твој судски процес. По оптужби за јерес.
Али мој краљ... зар није исплатио мој откуп?
Енглези више брину о теби него Французи.
Они су платили откуп. Бићеш пребачена сутра у Руен.
Наш светли краљ Хенри ВИ, краљ Енглеске и Француске...
...поверио нам је ову девојку да јој судимо за дела безбожништва.
Узми свето еванђеље у руке и закуни се да ћеш говорити само истину.
Не знам шта ћете ме питати. На нека питања не желим да одговорим.
Закуни се да ћеш да говориш истину о свему што будеш упитана.
Радо ћу одговарати о земаљским стварима.
О мојим откровењима сам говорила само мом краљу, Шарлу VII...
...јединственом краљу Француске.
Мораш да се закунеш. И краљеви се куну када се ради о вери.
Рећи ћу вам све што ми је дозвољено да кажем.
Али остало, чак и да ми главу одрубите, нећу вам рећи.
Започни са својим именом. Толико нам можеш рећи, претпостављам.
Моје име је Јованка.
Мој мали крст ми је одузет. Могу ли га добијем назад?
Прво покажи мало више сарадње. Где си рођена?
У селу званом Домреми.
-Колико имаш година? -Око 19.
-Јеси ли крштена? -Да.
Изговори молитву.
Не док се не исповедим.
Слушај ме пажљиво. Сви смо ми људи од вере.
И искрено ћемо се борити за спас твог тела и твоје душе...
...у име свете цркве, која не одбија оне који јој се врате.
Али не можемо помоћи ако се не препустиш нашем суду и власти.
Прими ово као милостиву опомену да, ако не прихватиш нашу помоћ...
...нећемо имати другог избора него да те предамо државним властима.
И, ја мислим, да ти знаш казну која те тада очекује.
Хоћеш ли, молим те да изговориш нашег Бога молитву?
Не, док не чујете моју исповест.
Буди опрезна. Не помажеш себи одбијајући сарадњу са нама.
Ви, који себе називате мојим судијама, припазите.
Да једнога дана вама не буде суђено.
Одведите је!
Испразните судницу!
Убудуће, испитивање ће бити затворено за јавност.
Нека је Енглези спале ако желе.
Наша је света дужност да искоренимо јерес, где год га пронашли.
Оче Винсенте, ви сте најдостојнији међу нама. Шта ви мислите?
Овај процес је маскарада, и не желим више бити део тога.
Желео бих да будем њен судија, али не и њен убица.
Покушавам да то обезбедим.
Осуда долази на крају процеса, а не на његовом почетку.
Идем назад у Рим да дам извештај нашем пресветом оцу, Папи.
То је бесмислица! Сада сам ја онај коме се суди.
-Ухапсите га. -Шта то радите?
-Ово је црквени суд. Немате права! -Ово је Енглеска територија.
Могу да чиним шта хоћу. Јел' то јасно?
Оче наш, који си на небесима, да дође царство твоје.
Хлеб наш насушни дај нам данас и опрости нам грехе наше.
Опрости нам и не...
опрости нам, онда опрости њима...
Зашто си викала тамо?
Шта ви овде радите? Не можете остати овде! Одлазите!
-Зашто? Очекујеш неког другог? -Да.
-Кога? -Моја привиђења.
Твоја привиђења? Подсетићете овде?
Да. Зато се и молим.
Желео бих то да видим. Могу ли да останем овде? Нећу да сметам.
Не, не. Не можете! Иначе неће доћи.
-Зашто? -Морам да будем сама.
О! Ионако неће доћи.
-Шта тиме мислите, неће доћи? -Зашто би дошла?
Јер верујем у Бога, и јер сам учинила све што ми је речено.
Бог је затражио да нешто учиниш?
Да, много тога.
Хоћеш да кажеш, Бог је рекао: "Требаш ми, Јованка".
Не. Али ми је послао знакове.
Знакове? Какве знакове?
Ветар.
-Ветар? -И облаке. Звоњаву!
-Облаке који звоне? -Плес... плес!
Плес.
Мач. Мач у пољу. То је био знак.
Не. То је био само мач у пољу.
Не, то је био знак!
Не. То је био мач у пољу.
Не може просто да доспе тамо сам. Не може.
Мач не доспева тамо сам од себе.
Сваки догађај има много узрока. Много је начина да мач тамо доспе.
Одлично објашњење. а шта кажеш на ово?
Али, свакако, има и других:
Чак и брже:
Не бројећи необјашњиве:
И од бескрајног броја узрока ти си избарала баш тај:
Ти ниси видела шта је то, Јованка.
Видела си шта си хтела да видиш.
Тај глас који ти се, кажеш, јавио...
...је ли то био анђео, или светац, или је долазио од Бога?
Нећу вам ништа више рећи о томе. Бојим се да га не...
...наљутим, а не одговорити вама.
Бојиш се да наљутиш Бога говорећи истину?
Да ли ти је Бог забранио да говориш истину?
Моја су откровења за краља Француске, не за вас.
Када си први пута видела краља, је ли му анђео био изнад главе?
-Ако је и био, ја га нисам видела. -Зашто ти краљ верује?
Питајте га.
Ручак.
Када си била заробљена, јеси ли имала коња?
-Ко ти га је дао? -Мој краљ.
И колико ти их је дао?
5 јахаћих и пар коња за вучу.
Као за Лорда. Каква част!
-Краљ ти је дао и друге вредности? -Не.
Шта је са свим тим свиленим хаљинама што си добијала?
Да, добила сам пар њих...
...али никад нисам имала времена да их обучем.
Прилично богатство за једну сељанку. Није ли?
Ви изгледате прилично богато за Божијег слугу. Зар не?
-Напала си Париз. Ниси ли? -Покушала сам.
И затражила да предају град у име небескога краља?
Не. Рекла сам: "Предајте се у име краља Француске".
То није оно што пише у списима. Погледај сама!
-Не знам да читам. -Да, заборавио сам!
Бог нам је послао неписмену сељанку за тако важну мисију?
Бог шаље једну необразовану девојку да спашава Француску?
Остављам тај одговор Богу.
-Јеби га! -Смирите се, Милорде!
Како могу?! Овај суд је спрдња.
Видели сте. Она зна с људима. али ми напредујемо.
Војници одбијају да се боре, све док је та кучка жива. Разумете?
-Хоће доказ да је Бог с њима. -Ми је не можемо спалити.
-Дужност вам је да јој докажете кривицу. -Али не пре него што је призна.
А шта чекате? Ставите кучку на муке!
Ништа се тиме неће постићи.
Осим тога, приметили сте...
...да је неколико мојих колега уплашено.
Уплашени од девојке?
Боје се да не направе грешку.
Замислите да је она у праву. Замислите да је послата од Бога.
-На чијој сте ви страни? -На страни свете цркве.
-Имаш ли мач? -Неколико.
-Ниси ли носила и заставу? -Да.
-Шта више волиш, заставу или мач? -Застава ми је 40 пута дража.
Зашто? Је ли имала какву нарочиту силу?
Не. Али је мач само оружје.
-И...? -И зато ми је...
...милија била застава.
Нисам желела никога да убијем.
Да ниси носила заставу усмртила би више људи?
Не, наравно не. нисам никада усмртила никога.
Значи, искушење за убиство...
...било би јаче. Сувише јако.
Не, упозоравала сам Енглезе да оду натраг кућама. Молила сам их...
Сведоци тврде да ниси увек носила своју заставу.
Да, може бити.
Понекад си носила само мач.
Да. Не знам.
-Јеси ли користила тај мач? -Да, држала сам га уздигнутим...
-Само си га тако размахивала! -Не сећам се.
Била си на бојном пољу и размахивала га над својом главом...
...изазивала непријатеља, вриштала и борила се за свој живот!
И ти желиш да ти поверујемо да усред те раздражености...
...ти никога ниси усмртила?
Не. Никада никог нисам убила.
-Не верујем да овако можеш да лажеш? -Ја не лажем. Оставите ме!
Не сећам се. Никада никог нисам усмртила.
Само да те подсетим.
Не желим да слушам. Само сам се бранила најбоље што сам могла.
Била сам нападнута са свих страна.
Може бити да сам узвратила.
-Али, било је у самообрани. -Сећање ти се враћа?
Реците ми зашто је Бог дозволио да се све те битке догоде.
Он је тако моћан.
Могао је једноставно да заустави сву ту крв и беду.
-Је ли он проширио крв и беду? -Не. Али је он могао то зауставити.
Шта је он добио? Задовољство да нас гледа како се убијамо у његово име?
-У његово име? -Да.
Убијали смо у име небеског краља!
Сви који ме воле нека ме следе!
"Сви који ме воле нека ме следе!" Где се ту Бог спомиње?
Хајде, Јованка. Буди искрена.
Борила си се за себе. У своје име.
Не! Бранила сам се најбоље што сам могла.
Свако има право да се брани. Зар не? Да, има право!
-Јесам ли требала да дозволим да ме убију? -Не. Одлично си то урадила.
Они које си усмртила, вероватно су то и заслужили. Нису ли?
-Убијање не доноси мир. -Слажем се!
Мир доносе Енглези на врху копља.
Зашто стално мењаш мишљење?
Ви... зашто ми то радите?
-Задовољство вам је да ме вређате? -Задовољство...
Тешка реч за дефининисање. Где започињу бол и задовољство?
Када је твоје задовољство, с тим мачем у руци, започело?
Никада нисам осетила задовољство.
Заиста?
Ослободите ме!
И бићеш слободна, Јованка.
Јованка, драга сестро по Христу.
Ми твоји судије и испитаници, у жељи за истинитим и праведним...
...судом, предали смо списе процеса Париском Свеучилишту...
...ради добијања мишљења.
Научници су се сагласили с нама да си ти починила тежак грех.
Молим те, пажљиво саслушај сада њихово мишљење.
"Рекла си да си по Божијој заповести стално носила мушку одећу...
...и такође, кратку косу, како се уопште не би разликовала од војника."
Не напуштај ме. Молим те!
Где си? Молим те...
Да ли је то оно што желиш?
Желиш да... изгорим...
...без исповести...
И коначно...
...рекла си да не желиш да се предаш еклезији цркве, само Богу.
Научници кажу да ти не прихваташ ауторитет цркве...
...да си безбожно залутала у вери, да си дете сујеверја...
...призивалац демона, идолопоклоник и јеретик.
Још једном те упозоравамо, молимо и преклињемо, одбаци...
...своје погрешно веровање...
...тиме што ћеш потписати ово одбацивање. Молимо те.
Ако црква жели да кажем...
...да су моје визије Сатанске...
...тада ја не верујем у ту цркву.
Испуните своју дужност!
Чекај!
Јованка, молим те, потпиши.
-Желим да те спасим! -Желим да се исповедим.
Потпиши и ја ћу лично да те исповедим ако желиш.
А могу ли да идем... на мису?
Колико год желиш!
За љубав Бога... потпиши.
Потпиши и бићеш избављена...
...од окова и ватре, Јованка.
Знаш ли шта си управо потписала?
Потписала си његово непостојање.
-Нисам то мислила. -За тебе, он је лажов.
Илузија.
Не! Рекао је да ће ме исповедити.
На крају крајева, ти си та која је напустила њега.
Могу ли то да добијем назад, молим вас?
Немаш за чим да жалиш.
Дајте ми то назад!
Одведите је!
Ућуткајте је!
Она се одрекла. И ми прихватамо њено покајање.
Јер црква никада не затвара наручје онима који јој се врате.
Сада је мученица ваша, не наша.
Довољно!
Ако желиш да се обучеш, пробај ово за меру.
Бискупе, господару!
Кошоне, дођите да видите лично.
Погледајте.
Опет је обучена као мушкарац.
Њено покајање није потрајало.
Бискуп од Сенлиза је прошао и био сведок њеног поновног пада.
Којим чудом је ова одећа доспела овде?
Није чудо. Ђаволска сила је то.
Ова девојка је вештица, и ујутру ће због тога горети.
Припремите ломачу на тргу.
Јованка не разумем.
-Зашто си то урадила? -А ви? Зашто сте лагали?
-Обећали сте да ћете да ме исповедите. -Желео сам да те спасем од ватре.
Не желим да спашавам тело, него душу!
Тражим само једну ствар:
Послушајте моју исповест.
То не могу, Јованка. Не могу да те исповедим.
Веома ми је жао.
Хоћеш ли да се исповедиш?
Слушам те.
Извршила сам грехе, Боже.
Много грехова.
Видела сам много знакова.
Много знакова?
Оне које сам желела да видим.
Борила сам се...
...из освете...
...и очаја.
Била сам све оно...
...што је народ веровао да може бити...
...када се бори...
...за своје циљеве.
Своје циљеве?
Била сам...
...поносна...
...и...
...тврдоглаво...
-Себична? -Себична.
Окрутна?
Да. Окрутна.
Јеси ли спремна сада?
Да.
Добро.
Девица Орленаска је спаљена 30. 05. 1431. Имала је 19 година.
Проглашена је светицом од стране Ватикана...
...500 година касније.